Източен Ню Йорк, 1903 година
Стигна се дотам, че търговец не може да оцелее.
Истина е. Сестра ми и съпругът й, тенекеджията са на улицата.
Трябваше да ги приютим, а самите ние сме затънали.
Братовчедът ми Уилям затвори магазина.
Изхвърлиха му всичко направено изделия в канала.
Истина е. Герджман удвояват изцяло наемът ни.
Практически ни гонят.
Герджман са много хора.
Разбойници, не хора. Разбойници! - Герджман е най-лошият. Той е змия.
Сигурно.
Но за да познаваш някого истински, трябва да се поставиш на негово място.
Пинчас, трябва ни вашата помощ.
Защо идвате при мен? Аз съм обикновен обущар.
Точно затова дойдохме при теб.
Герджман не ми е клиент.
Вече е такъв.
Леле!
Какво е това, татко?
Шивачна машина за поправяне на подметки.
Откъде е?
Беше подарък на дядо ти.
От Елияу Ханави.
- Точно така. Ангелът.
Машината е специална и се ползва само в специални случаи.
Защо?
Седни.
Преди много време, в една много студена нощ
един скитник почукал на вратата на магазина.
Дядо ти приютил скитника, докато никой не го искал.
Нахранил го и му оправил обущата.
На сутринта скитникът си отишъл,
но на негово място стояла тази шивачна машина.
ОБУЩАРЯТ
Превод: Ledenata и Деси SubsTeam bukvi.bg ®
Здравей, Макс.
Изхвърлям ги. Това са обувките на Албърт.
Ще трябва да ги продадеш. - Не продавам обувки, мисис Стивънс.
И палтото му е там също. Хубаво е, трябва да го носиш.
Аз не... Трябва да вземете палтото си, мисис Стивънс. Не ми е нужно.
Шестнадесет долара.
Къде отиде?
О, да! Кой друг беше там?
Благодаря.
Имате ли огънче, сър?
Не... - Извинете ме, сър. Имате ли огънче?
Разбира се. - Благодаря.
Благодаря. Извинете.
Да, знам, че си мисли, че е очарователен.
Заповядай. Поздравления.
Здравей, приятел, добре ли си? - Здравей.
Добро утро, хлапе. - Добро утро, Джими.
Да, лудо е.
Ето това е привлекателна двойка.
Скъпа? Да.
Хайде. - Трябва да тръгвам.
Ако някога имат дете, няма да можеш да го гледаш директно.
Ами ти? Макс, имаш ли някакви перспективи?
Аз? Не. - А трябва! Ти си добре изглеждащ мъж.
Имаш добра работа. Това дете няма нищо в сравнение с теб.
Има личен шофьор.
Има ли място, на което искаш да отидеш? - Не знам.
Може би е време да открия себе си.
Ти си обущар, това е твоят избор. - Това е изборът на баща ми.
И неговия баща преди това. Трябва да се гордееш.
Да. Трябва да се връщам на работа.
Здравей, как е майка ти? Предаде ли й крушите?
Да. Каза да ти благодаря. - Добре, кажи и...
Деца.
Здравейте.
Магазинът ваш ли е? - Не, всъщност е на баща ми.
Той тук ли е? - Не, не е.
Опитвам се да говоря с всички търговци в района.
Ще се върне ли скоро?
Не, не очаквам да се върне скоро. Мога ли да ви помогна?
Добре, извинявам се. Как е името ви? - Макс Симкин.
Макс, аз съм Кармен Херара от Източната Комисия за действие.
Добре. - Посветени сме на съхраняването
и възстановяване на Долен Ийст Сайд.
Опитваме да спрем фирмите за недвижими имоти
да напълнят квартала с луксозни жилища и търговски площи,
гонейки жителите. - Как ги гонят?
Пари. Имам предвид, изкупуват ги или вдигат наемите.
Колко мислите, че биха платили за място като това?
Няма значение. - За мен има.
Макс, трябват ни хора като теб, които да останат.
За това правим всичко.
Може би трябваше да започнете с мен. Бъдете сигурна, че искам да остана.
Да, така трябва.
Знаеш ли какво? Ела, искам да ти покажа нещо.
Огледай се, Макс. Какво виждаш?
Града. - Именно.
Градът. Живият град. И магазина ти е част от него.
От кога този магазин е твой, Макс? - Четвърто поколение.
Това е невероятно. Виждаш ли? Не е място за игра на богатите.
Това е за всички ни. Не мислиш ли?
Да, предполагам. - Добре. Ще подпишеш ли?
Добре. - Страхотно, Благодаря!
Имаш ли планове тази вечер? - Моля?
Има митинг, ако проявявате интерес.
Ето, брошура. Мистър Соломон е прекрасен старец,
който живее на Гранд Стрийт, но искат да го изгонят от апартамента му.
Добре. - Офисът ни е на Орчард стрийт, елате.
Наистина трябва да се включите, Макс. - Добре.
Хей, взе ли номера й? - Не беше това.
Мамо? - Да.
Какво правиш? Ще си спукаш тъпанчетата.
Донесе ли круши?
Донесох круши вчера, мамо, не помниш ли? От Джими.
Да, обади се на татко. Кажи му да донесе круши.
Добре. Ще се обадя. - Добро момче.
Как мина работата? - Една и съща, както всеки ден.
Защо не се обадиш на момичето на Абрамович?
Изведи я на среща този уикенд. Винаги те е харесвала.
Тя се омъжи преди 10 години. Има три деца.
Тя е красиво момиче. Трябва да се ориентираш.
Добре, но не тази вечер.
Готова ли си за вечеря? - Да, в микровълновата е.
Хей, обущаря!
Хайде, по-бързо, човече. Времето е пари.
Какво става, човече? Хайде, излъскай ме. - Да, добре.
Как я караш днес? Работиш ли здраво?
Да. - Да? Добре, добре.
Не успяваш ли? Работи здраво, играй здраво, нали, играчо?
Бог да благослови Америкола.
Май ти харесва този часовник? - Разбира се.
Имам колекция у нас, три пъти по-скъпа от този магазин.
Винаги можеш да опознаеш човек по часовника нали, обущарче?
Четири долара. - Четири долара?
Сметката. - Така е честно.
О, почти забравих!
Трябва да ги поправиш, обущарче. Става ли?
Какво трябва да поправя?
Нови подметки. Трябват ми за тази вечер. - Затваряме в шест.
Затваряте, когато взема обувките си.
Шегувам се, обущарче. Ще се видим в шест.
Да...
Сигурни ли сте, че не можете да дойдете днес?
Добре. Ще се видим утре тогава. Довиждане.
Макс? - Да!
Какво правиш тук долу?
Използвам тази стара машина. Моята... моята се развали.
Иха, погледни я само. - Да, нещо е, нали?
Татко ме научи как да я използвам, когато бях малък.
И все още работи?
Изненадам съм, но се справя добре. - Да.
Показва това, което знам.
Винаги съм казвал на баща ти да продаде този боклук и изкара пари,
но той не изхвърляше никога нищо. - Да, освен семейството си.
Не ви е изхвърлил, Макс.
Съобщенията ми са на стола.
Добре. Ще ти оставя новините.
Зад ъгъла съм на по бира. Искаш ли да дойдеш?
Не, трябва да изчакам клиента си. - Добре.
Продължавай да ги караш да се връщат. - Да.
Слушай. Взех допълнителен буркан кисели краставички.
Благодаря! - Добре, лека нощ, хлапе.
Лека нощ, Джими.
Какво по дяволите бе това?
О, Господи!
Какво, по дяволите...
Машината.
О, Господи!
Той е мъртъв!
Аз съм жена.
Не, не съм.
Десет и половина? - Да.
Яко.
Да, това са те, страхотно. - Добре.
Съжалявам, но изгубих бележката. Не се притеснявайте. Случва се.
Сложих капачета отпред и отзад. - Красота.
Колко струва? - Дванадесет долара.
Имате ги.
Изглеждате ми познат. Да не сте актьор? - Ами не. Репортер.
Да. Точно така. От Ню Йорк. - Да.
Мистърът с две първи имена. - Да. Дани Доналд.
Дани Доналд. Уау! Майка ми ви гледа постоянно.
Така ли? Това е чудесно.
Изглеждате като себе си, но по-различен.
Харесва ли ви да бъдете по телевизията?
Страхотно е. Обичам да ходя на работа. Късметлия съм.
Да. - Ето я картата ми.
Благодари на майка си, че ме гледа. - О, разбира се.
Благодаря отново. - Ще й кажа.
Здравей. - Мога ли да помогна?
Кога затваряте? - Шест, пише го на вратата.
Добре.
Искате ли прическа? - Не. Трябва да тръгвам.
Добре.
Вървете. - Довиждане, Джими.
Работи. Не мога да повярвам. Нямаше идея кой съм.
Мога да бъде всеки, който поискам.
Страхотно е. Ще се разходя в китайския квартал.
Имам акцент.
Яко!
Десет и половина. Имаш големи крака, хлапе.
Имам голям кокал.
Благодаря! Къде е тоалетната?
Ваше ляво и надолу по стълбите.
Паркирайте я.
Добре. Благодаря.
Извинете ме. - Да?
Кой номер са обувките ви? - Десет и половина, защо?
Дайте ми ги!
Моля? - Дайте ми обувките си!
Сериозен ли сте? - Да, напълно.
Не мога да повярвам.
Довиждане.
Какво е това? - За теб са.
Толкова са красиви. - Знаех си, че ще ти харесат.
Как мина деня ти, Макси? - Добре. Много добре.
Беше най-хубавия ден от много време насам.
Добре. Работиш здраво. - Как беше денят ти, мамо?
По-добре, след като си вкъщи. - Да.
Мамо, може ли да те питам нещо?
Искало ли ти се е някога да бъдеш някой друг.
Не. Аз съм твоята майка.
Това е всичко, което някога съм искала да бъда.
Но ако можеше да направиш всичко, което поискаш
какво би било то?
Вечеря с баща ти. Това би било прекрасно.
Това би било много хубаво.
Здравей.
- Как си?
Добре, а ти? - Много добре.
Емилиано ми каза да оставя това тук.
Какво иска да поправя? - Всичко нужно.
Номерът им е 10 и половина.
Мога да ги изчистя. - Добре.
Изглежда им трябват нови обувки.
Звучи добре.
Заповядайте. - Благодаря.
Здравей, човече. Какво да ти предложа? - Искам светла бира.
Нямаме светла бира. Ето списъка с бирите.
Ето и списъка с коктейлите. Защо не видиш това?
Мартини с кисели краставички? - Водка със сок от кисели краставички.
Искаш ли? - Разбира се.
Ще ти хареса.
Заповядай.
Здравей. - Здравей.
Знам кой си.
Така ли? - Да.
Въртеше се около Джейн на Нова година.
Въртял съм се? - Така ли му викаш?
Както и да е, опитах се да те впечатля. - Така ли?
Получи ли се? - Не. Тръгна си с онзи модел.
Много си допаднахте. - О, да, това е приятелката ми.
Не беше приятелката ти. - Да, живеем заедно.
Не, наистина не беше приятелката ти.
От къде знаеш? - Защото беше мъж.
Какво... мъж? Шегуваш ли се? - Всичко е наред.
Не ми пука. Мисля, че е привлекателно. - Така ли?
Та къде отиваме?
Не знам. Къде живееш?
Няма как да стане, скъпи, съжалявам.
Добре, тогава може да отидем в нас.
Само трябва да се обадя.
На кого се обаждаш? - На майка ми.
Живееш с майка си?
Да. Става малко смахната през нощта, за това не искам да я изненадам.
Сериозно? Къде живееш? - Шипшийд Бей.
Пази се!
Името ми е Бонд, Джеймс Бонд.
И живея в Шипшийд Бей с майка си.
Здравей. Как я караш, приятел?
Добре. Красива нощ. - Да.
Така ли?
Забравих си ключовете.
Ти си глупак. Ще си взема душ.
Там ли си? - Да.
Ела.
Искаш да вляза?
Да, хайде ела.
Трябва да се шегуваш.
Какво, по дяволите, носиш? - Красива си.
Пиян ли си? - Не, но ми се ще да бях.
Идвай.
Добре, разбира се.
Благодаря ти.
Извинявай, че ти се развиках по-рано. Просто...
Изплаших се и исках да знам, че ме искаш тук.
Искам те. Определено те искам.
Влизай, момче.
Аз със...Наистина, там?
С теб? - Да, наистина.
Приятелите ти могат да почакат. - О, да.
Определено могат да почакат.
Приятелите ми могат да почакат.
Какво?
Не мога да го направя. Трябва да тръгвам.
Сериозно? - Да, трябва. Много съжалявам.
Защо се преструваш? - Не го правя, просто...
Това заключено ли е? - Какво ти става?
Схванах го. - Какво правиш?
Трябва да тръгвам. Много съжалявам. Довиждане.
Емилиано?
Емилиано, върни се!
Ние сме тук, в долен Ийст Сайд заради протеста.
Тук е мистър Соломон...
Мамо?
...отказахте да отидете, защо?
Здравей.
Ще остана тук завинаги. - Дани Доналд е.
Няма ли да бутнат. - Никога.
Дойде до магазина онзи ден. Исках да ти кажа.
Как е работата? - Работата?
Ами работата... бива. Това е Кармен!
Аз също живея тук от както се помня.
И тя беше в магазина.
Ще остана тук със семейството си, без да ни изритат.
Ако искате да помогнете в каузата, елате и се присъединете. Ще се радваме.
Добре, благодаря ви! Късмет.
Дани Доналд от долен Ийст Сайд за "Ню Йорк 1".
Харесвам го. - Да, аз също.
Коя е Кармен?
Макс.
Здрасти, как я караш? - Добре. Остави вратата отворена.
Би ли я затворил, моля?
Разбира се. - Благодаря.
Доставям продукти на един от възрастните ни съседи.
Сама? - Да, Макс, А съм страшна.
Да, добре.
Май харесваш кисели краставички? - Да. А ти?
Не, изобщо. Но се радвам, че подкрепяш местния бизнес.
Това е готино.
Трябват ни повече имена за петицията.
Дали баща ти да се подпише? - Не.
Макс, това е важно. - Знам. Баща ми изчезна преди време.
Вече не е наоколо.
Съжалявам. - Случва се.
Да, така е. Баща ми ни напусна, когато бях на 12, но животът продължава.
Да, така е. - Трябва да доставя тези.
До скоро, Макс. - До скоро.
Мини покрай офиса, включи се.
Добре.
Здравей, татко.
Ето те и теб.
Мамо.
Красива си.
Хайде, време е. - Добре, миличък.
Ейбрахам? - Здравей, Сара.
Прибрах се, разбира се. Имаме среща.
Много ми липсваше.
Вече съм тук. - Но къде беше?
Отидох за круши. Помниш ли?
Да, разбира се.
Много се радвам, че си вкъщи. - Аз също.
Довиждане, татко.
Довиждане, сине.
Мамо, успа ли се? Така ли става, когато имаш голяма среща?
Мамо?
О, не, мамо.
Макс. Трябва да започнеш да събираш пари за красива надгробна плоча.
Тя заслужава красива плоча, майка ти.
Не са евтини, Макс. - Да.
Радвам се, че дойде.
Как я караш, хлапе? Ще замръзнеш тук.
Добре съм.
Това беше много хубаво, което направи.
Щеше да го хареса.
Ти беше добър син, Макс.
Виж, Макс, ако баща ти беше тук сега...
Но той не е тук.
Аз бях всичко, което тя имаше и не бях достатъчно добър.
Разбира се, че беше. - Не знаеш всичко, Джими.
Дори не мога да си позволя обикновена надгробна плоча.
Мога да ти помогна и ти го знаеш. - Защо?
Какво изобщо съм направил за теб? Какво съм направил за когото и да било?
Виж, сега си наранен, но трябва да се изправиш.
По-добре да влизам вътре, Джими. Благодаря, че дойде.
Макс? Обещавам всичко да се оправи, просто трябва време.
Не прави нищо, за което ще съжаляваш. - Вече е малко късно за това.
Здравей, обущарче. Обущарче?
Да.
Къде беше, човече?
Разкарвам се цяла седмица в очакване на задника ти.
Съжалявам.
Спазих шивах. - Къде го правят?
Това е еврейски ритуал, който се прави, когато някой почине.
Ти си евреин? - Да.
Късметлия.
Та кой е пукнал, човече? - Моля?
Кой е починал? Или просто се преструваш?
Майка ми.
О, човече. Съжалявам да го чуя.
Остави ли ти някакви пари, човече?
Не, нали?
Не е ли това просто жена?
Носиш ли бележката?
Приличам ли на човек, който носи бележка?
Върви ми донеси обувките, преди да съм не скалпирал.
Знаеш ли само колко струват? - Не, не знам,
Но ще ти трябва бележката.
Нови правила, обущарче. Да си намерил обувките ми до утре.
В противен случай, ще те пратя при майка ти. Ясно?
Разбрах.
Затворено за обяд.
Мамче, искате ли още едно бебе с татко? - Кретен.
Имате два дни да платите, иначе ще ви убия.
До скоро.
Хей, дебеланко, какво ме зяпаш?
Нямам кутия с Туинкис.
Качи се по стълбите.
Ехо?
Господи! Какво правиш тук?
Съжалявам.
Мислих, че си тръгнал. - Какво?
Защо се върна? - Забравих нещо.
Какво забрави? Да ме удариш отново? - Не.
Да, събирам си нещата и се махам. - Добре.
Да знаеш къде са часовниците ми? - Не съм пипала тъпите ти часовници.
Просто попитах къде са. - Нямам идея.
Но ако имах, щях да ги взема и да ги продам.
Ти взе парите ми, Леон. Знаеш го.
Работих толкова здраво, а ти ги взе.
Нека взема това вместо теб. - Не ми пипай нещата.
Просто се опитвах да помогна.
Леон, един ден ще си получиш заслуженото. Ще си го получиш.
Върви в ада.
Човече, този е кретен.
Хайде.
Къде?
Какво е това?
О, Господи!
Какво е това?
Какво по... - Здравей.
Не знам кой си ти, но си мъртъв.
Здравей.
Няма смисъл. Вързах те доста добре.
Просто ми кажи къде са часовниците ти и изчезвам.
Приключи ли?
Виж, не искам да те нараня. Не съм лош човек.
Ще се погрижа за някои неща.
Става ли?
Не знам как се замеси, дебеланко, но ще отрежа парче бекон от гърба ти.
Това е грубо.
Не съм дебел, имам едър кокал.
Добре настанявай се.
Но ще съжаляваш.
Чух, че някой не оказва съдействие.
Готов ли си?
Ще те улесня. Часовниците.
Да знаеш, че не можеш да криеш, като те гледам какъв си.
Ще се възползвам от шанса си. Часовниците.
Има изкуствена стена зад огледалото в банята.
Ще го направим така.
Ще взема часовниците ти, ще използвам електрошока
и ще се събудиш в леглото си, сякаш е било кошмар.
Добро скривалище
Добре, готов ли си?
Внимавай с това, човече. Не е обикновен електрошок, а за военни цели.
Съжалявам, човече. Това е единственият начин и трябва да го направя.
Здрасти, шефе.
О, Господи!
Извикай и ще го използвам да те изхвърля от задния прозорец. Разбра ли?
Кои са тези? - Това са моите момчета.
Имаме бизнес. И когато те видят, ще те разрежат на две.
Какъв бизнес? - Трябва да взема парите си.
Колко пари? - Какво те интересува?
Петдесет големи. - Петдесет хиляди?
Здрасти, шефе. - Здрасти.
Ново палто? - Да.
Да тръгваме.
Трябва да спрем за малко, шефе. Имаме изненада за теб.
Просто искам да взема парите си. - На път ни е. Ще ти хареса.
Здравей, шефе. Помниш ли нашия приятел Патрик?
Патрик Ратприк.
Не знаех, че си ти, Леон. Съжалявам, не знаех.
Намерихме Ратприк долу във Фили. - Опита се да избяга.
Стига. Стига толкова, моля ни.
Стига? Добре.
Сбогом, Ратприк.
Не, недей! Почакай.
Добре, шефе, какво да правим? - Не знам.
Трябва да помисля. Има ли тоалетна наоколо?
Какво? - Трябва да пишкам.
О, Господи!
Не бива да си тук.
Можеш да го направиш.
Съжаляваш ли, Ратприк?
Да.
И няма да се повтори?
Не.
Добре, вярвам ти.
Вярваш ми? Той ми вярва.
Пуснете го. - Да го пуснем? Това ли беше?
Да, това беше.
Заведете го в болницата, не изглежда добре.
Шефе, той открадна от нас. - Знам! Човекът се извини.
Просто правете каквото ви казвам. Аз съм шефът, нали?
Благодаря! Много благодаря!
Последвай ме, Леон. Ти остани тук.
Добър вечер, мистър Лъдлоу.
Правя рагу от патица.
За първи път. Много трудна работа.
Харесваш ли патешко, Леон? - Не знам.
Да, аз също.
Аз съм еврейка от Куинс. Какво знам за патешкото?
Добре ли си, Леон? - Да, добре съм.
Добре. Готова съм да продължа с договорката за Гранд Стрийт.
Боклукът трябва да се махне до петък.
Взимате остатъка, като свършите работа. - Добре.
Нямате право на грешки в това.
Няма. Разбрахте ли?
Да, Разбрано.
Може би ще се отбия за малко рагу, когато си сам.
Боже Господи!
Добре, Лъдлоу, време е.
Добре дошла, мамче.
Обърни се.
Къде са приятелчетата ти? - Какво?
Дебелото хлапе, и онзи, който прилича на мен.
Само аз съм.
Боже, грозна си!
И какво имаме тук?
Мислих, че ще откраднеш часовниците ми?
Не ме застрелвай, моля. - Не се притеснявай.
Няма да те застрелям, жена-мъж.
Ще те пребия до смърт.
Обущарче! - Здрасти.
Не.
О, Господи! По дяволите!
Благодаря.
Здравейте. С какво мога да помогна?
Искам да докладвам за престъпление. - Какво престъпление?
Убийство. Убих човек, без да искам.
Защо не седнете?
Не сте влезли с взлом в дома на жертвата?
Да. Приятелката му ме пусна.
Бившата му приятелка. Скъсаха.
Мисля, че я биеше. - И тя ви пусна, защо?
Защото изглеждах точно като него.
Но не изглеждате като него сега. - Не, изобщо. Той е черен.
И казвате, че сте го убили с...
с токче. - Да, точно така.
Шест инчова платформа, моделирана пластмаса, с метален шип.
Не много добро качество, но свърши работа, за съжаление.
Ясно.
Тялото е във всекидневната.
Ще е добре да останете тук. Гледката там е грозна.
Какво, по дяволите? Тялото беше точно тук.
Имаше кръв навсякъде. Той беше мъртъв, кълна се.
Къде са обувките ми?
Имаше синя чанта с обувките ми, 50000 в брой, оръжие и електрошок.
Къде ми е електрошока? Всичко е изчезнало.
Всъщност имаше цял куп оръжия. Какво, по дяволите...
Нещо плашещо се случва тук. Трябва да поемем инициативата.
Да.
Казвам ви, беше мъртъв. Аз го убих.
Момчета, искам да кажа да разпитаме. Може би той знае нещо.
Сър, махнете се от вратата.
Казвам истината!
Трябва да се шегувате.
Какво, по дяволите, се случва тук?
Това трябва да спре.
Макс. - Здравей, Джими.
Тръгваш ли? Току-що дойде. - Да, трябва да свърша нещо.
Пиков час е. Какво е толкова важно? - Не се притеснявай.
Какво правиш? - Притеснявам се, ясно? Какво става?
Секунда. Какво?
Ти си се нишкал, докато майка ти е умирала.
Ще бъдеш ли директен?
Добре, виж. Взех пари, които не са мои.
И сега трябва да ги върна. Ясно?
Не.
По дяволите, Джими. Защо го направи?
Защото не искам да съсипеш живота си.
Магазинът ти е затворен през повечето време и се правиш на луд.
Не съм сляп, Макс Знам какво става, виждал съм го и преди.
Не си, повярвай ми.
Виждал съм, знаеш ли кого? Баща ти.
Баща ми? - Да.
Държеше се точно като теб, преди да изчезне.
Какви ги говориш? - Слушай стария си приятел.
Забърка се, където не трябва с хора, които не трябва и затова изчезна.
Трябваше да мислят, че е мъртъв и да не се връща.
В противен случай щяха да наранят теб и майка ти.
Знаел си го през цялото това време и не си ми казал?
Защо не ми каза? - Обещах му да не го правя.
Какво?
Каза, че съм единственият човек, на когото може да се довери.
Какво правиш, хлапе? - Нови правила, Джими!
Не се бъркай в работата ми. Чуваш ли?
Макс, просто не искам да допуснеш грешките му.
Макси!
Госпожо Грийнуолт, някой иска да ви види.
Кой? - Трябва сама да видите.
Здравей, Грийнуолт. - Здравей.
Лъдлоу ме изпрати да ти дам това.
И какво е? - Парите ти.
Не може да изнесе боклука. - Не може?
Не, не може. И съжалява.
Добре.
А името ти е?
Марша.
И къде е Леон, Марша? - Не знам.
Не ти вярвам.
Виж, Леон постави и мен и теб в много неприятна ситуация.
Ако не изчистим това недоразумение, ще изгубя много пари.
А не обичам да губя пари.
Нямаш достатъчно? - Не, нямам.
Благодаря, че върна парите ми.
Браян ще ти даде разписка. Браян.
Гладен ли си? - Не.
Имаш ли нещо против да спрем за храна?
Да имам, Браян. Малко сме заето в момента.
Умирам от глад, Джефри.
Трябваше да кажеш, преди да тръгнем. - Тогава не бях.
Ще вземем ядене, като се отървем от приятеля ни.
Трябва да поговорим за Гранд Стрийт.
Ще запалим мястото? - Да, утре вечер.
Подушваш ли нещо? - Мислих, че е от теб.
Не, не е от мен, Джефри. Май принцесата се ядоса.
Мистър, добре ли сте?
Не ме яжте! Моля ви! - Добре.
Няма да те изям. Хлапе!
Събуди се! Няма да те ям. Хлапе!
Хей, ето те и теб. - Приключи ли?
Да, точно на време.
Чувстваш ли се по-добре? - Да.
Съжалявам за държанието си. - Не се притеснявай, Макс.
Трябваше да ти кажа за баща ти по-рано. Съжалявам.
Ти си добър приятел, Джими.
За него и за мен.
Кисела краставичка? - Да, благодаря.
Защо не ми позволиш да те обръсна?
Мисля да остана с краставичката.
О, Господи!
Мистър Соломон е прекрасен човек, който живее на Гранд Стрийт,
но се опитват да го изгонят.
Боклукът трябва да се изхвърли до петък.
Ще запалим мястото? - Да, утре вечер.
Ще остана тук завинаги.
Макс? - Мисля, че съм готов да се включа.
И от къде знаеш всичко това? - Чух го.
Имам способността да чувам и виждам неща, които не трябва.
Макс, наистина трябва да се върна до офиса.
Знам, че звуча като луд, но не съм. Довери ми се.
Макс, ще те попитам само веднъж и искам да ми кажеш истината.
Измисляш ли си го, за да ме впечатлиш? - Какво? Не, кълна се.
Мисля, че си много красива, но ти казвам истината.
Добре, и кои са тези хора? Знаеш ли имена?
Жената се казва Грийнуолт. - Илейн Грийнуолт?
Да, познаваш ли я? - Да.
Компанията й притежава сградата на мистър Соломон.
Има приятно място в северната част. - Ходил си в къщата й?
Това е сградата.
Когато той си отиде, ще могат да продадат цялата сграда.
Струва състояние. - Наистина ли мислиш, че ще ги спрем?
Разбира се, Макс. ЛИПСВА? - Добре.
Хайде, живее на третия етаж. Той е последният останал.
Виждаш ли? Всички си заминаха.
Здравей, Кармен. - Здравейте, мистър Соломон.
Това е приятелят ми, Макс. Трябва да поговорим с вас за нещо.
Хайде. Как сте?
Казаха, че искат да ме убият?
Казаха, че искат да изгорят сградата заедно с вас.
Вярваш ли му?
Да.
Благодаря, че ми казахте, но не мога да напусна.
Шегувате ли се?
Това са лоши хора, мистър Соломон. Те не се бъркат наоколо.
Макс, с жена ми живяхме в този апартамент 45 години.
Отгледах дъщеря си тук. Соня. Не мога да избягам.
Мистър Соломон, къде живее дъщеря ви сега?
Чикаго.
Може ли да ви задам един личен въпрос?
Кой номер са обувките ви?
Мистър Соломон, аз съм Илейн. Приятно ми е да се запознаем.Грийнуолт
Искам да сключа сделка. Готов съм да напусна.
Колко? - Сто хиляди долара в брой.
И автобусен билет до Чикаго.
До кога ще сте готови? - Утре.
Добре. Браян ще ви придружи до Чикаго.
Не, не ми е нужен придружител. - Искам да стигнете в безопасност.
Имаме ли сделка, мистър Соломон?
Имаме. - Добре.
Влезте, но събуйте обувките си.
Вие сте обут. - Това е моята къща.
О, хайде, спри, старче. - Тогава не влизайте.
Сваляй.
Просто го направи и да приключваме с това.
Всичко е там, приятел. Сто бона.
Това ли е всичко, което взимате? А останалите боклуци?
Оставих ги. Започнах нов живот.
Къде, по дяволите, са обувките ни? - Лоша работа.
Затова напускам. - Мислиш се за забавен?
Забрави обувките, Браян. - Как да забравя? Навън е студено.
Вземи си нови.
Госпожо Грийнуолт. - Да, напусна ли?
В автобуса са. - Добре.
Махнете се оттам. Искам да съборя сградата.
И стойте отвън до сутринта. Ясно? - Да.
Какво по... Лъдлоу?
Не мога да повярвам.
Браян?
Какво, по дяволите, правиш тук?
Зад теб!
Обичам това.
Здравейте. Някакви проблеми?
Не. - Добре. На 10 минути път съм.
Ще се срещна с мистър Там пред сградата. - Добре.
Паркирам отпред. Ще почакам тук.
Добра идея. Идиот.
Благодаря за телефона, задник.
Къде, по дяволите, е този идиот?
Обади се на Джефри.
Какво правиш? Това е частна собственост. - Идвам при приятел.
Кой? - Леонард Соломон.
Вече не живее тук. Премести се.
Наистина? Някой трябваше да му го каже.
И между другото.
О, не!
Сър, ще може ли да дойдете? - Не, не, чакайте.
Соломон! Соломон, спри!
Не. - Здравей.
Ти си в автобуса до Чикаго, сега говорих с Браян.
Лъже.
Това е невъзможно. - Не, не и наистина.
Дадох му част от парите, които ти ми даде.
Каква игра опитвате да играете, мистър Соломон? Имахме сделка.
Не е игра. Това е домът ми.
Няма да напусна.
Добре. Нека ти кажа какво ще направим.
Ако не станеш и не се махнеш веднага,
ще изгоря това място, заедно с теб.
Ще изпратя някого до Чикаго да намери дъщеря ти
и да я хвърли от кулата "Сиърс".
Ясно? - Да. Много ясно.
Това е добро за телевизията. - За телевизията?
За какво говориш, старче?
Ню Йорк 1.
Здравейте, госпожо Грийнуолт. Дани Доналд от Ню Йорк 1.
Ти си кой? - Да, Дани Доналд е.
Ще ми кажете ли какво правите тук? - Какво правя тук?
Току-що чух да заплашвате с убийство мистър Соломон и дъщеря му в Чикаго.
Не сме в Чикаго! Не съм го казала!
Така ли? Имаме го записано. Мога да го върна и пусна, ако искате.
Знаете ли, не съм се съгласила да бъда снимана по телевизията сега.
Ако го излъчиш, ще те накарам да си платиш.
Може би има патешко в затвора?
Кучи син!
Махни се!
Здравей.
Дойдох да взема обувките на Емилиано. - Добре.
Нови подметки. - Перфектно.
Ще се зарадва. Иска да ги обуе довечера. - Така ли? Ще ходи на важна среща?
Не. Мъжка вечер.
Без пари. - Наистина? Много мило, благодаря!
Благодаря!
Здравей, Макс. - Здравей, Кармен.
Любимите ми ботуши. Прецаках ципа и реших, че са пътници.
След това се сетих, че познавам един добър обущар.
Добри обувки са.
Мога да направя нещо. - Направи магията си.
Говорих с мистър Соломон тази сутрин. - Така ли? И как е?
Каза, че си прекарва добре.
Когато се върне, иска да ти благодари лично.
Добре.
Как го направи, Макс? - Как направих какво?
Соломон, Грийнуолт, всичко.
Ето ти бележката.
Благодаря! - Не я губи.
Имаш ли планове за следващия петък?
Не, защо? Имате друг митинг? - Не.
Бих искала да излезем на вечеря. Ще вечеряш ли с мен, Макс?
Да, разбира се.
Имаш ли химикал?
Ето, номера ми.
Не го губи. - Няма.
Добре.
Довиждане, Макс.
Довиждане, Кармен.
По дяволите. - Чакай! Не съм тук, за да те нараня.
Глупости. Остави ме.
Няма да стоя. Просто исках да ти дам тези.
Погледни!
Даваш ми часовниците си? - Продай ги, струват много.
Защо го правиш? - Съжалявам за това, което направих.
Заслужаваш по-добре, много по-добро.
Имаш ли запалка? - Не.
Аз имам. Хайде.
Здравей, Леон. Помниш ли ме?
Ратприк?
Името ми е Патрик, глупако. Патрик!
Време е за разплата. - Чакай да сваля обувките си.
Не се притеснявай за обувките. Ще ти трябват.
Но аз те пуснах. - Всички правим грешки.
Изглеждаш ужасно, между другото. Хайде.
И смърдиш ужасно. - Търкаляш се покрай боклука, Леон?
Трябваше да останеш... Виж!
Къде съм? - В магазина ми.
Как се озовах тук? - Ето, пийни.
Доста тропа по вратата.
Какво се е случило, Джими? - Катастрофирал си.
Намерих те и те извадих. Вземи си краставичка.
Не, благодаря.
Просто си вземи една. - Не искам краставичка.
Не ме интересува искаш ли, а трябва. Просто вземи една.
Как така ми трябва?
Запазват те, докато се променяш, Макс. Дават ти сили.
В противен случай, ще се прецакаш, скачайки от тяло на тяло.
Ти знаеш? - Разбира се, че знам.
Кой мислиш се отърва от Лъдлоу?
Това токче създаде голяма бъркотия, хлапе.
Бил си ти? Как?
Виж, Макс, аз не съм просто бръснар.
Аз съм и обущар. И...
И съм твой баща. - Татко?
Точно така, Макс.
Но ти си... - Не, аз съм тук.
Чакай! - Какво?
Бил си до нас през цялото това време и не ми каза?
Исках да ти кажа... - Трябваше, бях самотен. А мама?
И мама не знаеше. Казваше, че си мъртъв. - Чувствах се като мъртъв.
През цялото време навън, гледайки вътре. - Защото ни изостави!
Нямах избор, Макс. - Имаше избор.
Ще опиташ ли да ме разбереш? - Не! Не разбирам!
Не разбирам нищо от това!
Макси, исках да ти кажа много пъти, но беше опасно.
Ако е било опасно, защо сега ми го казваш, а?
Защото е време. Време е да знаеш истината.
Готов ли си. - Готов съм?
Точно така, сине. - За какво?
За какво говориш?
Ела в мазето, Макс.
Трябва да видиш нещо. - Да видя какво?
Рожденото ти право.
Трябва да се шегуваш.
Както обувките на баща ми работят за мен, така и моите работят за теб.
Кои са тези хора? - Клиенти.
Помагат ни да помагаме на други. Всички са надписани.
Дерек Джитър? - Това е за мен.
Татко, направил си всички тези обувки?
Тези обувки са на добрия ти прадядо.
Той ги е предал на моя баща Хершел,
точно както аз ги предавам на теб.
Привилегия е да носиш чужди обувки, Макс,
но също така е и отговорност.
Мисля, че си научил това.
Ти си гвардия от души, Макс.
Ти си обущарятт. Това е твоето място.
Липсваше ми, Макс. Наистина ми липсваше. - Татко...
Аз съм толкова...
Чуй ме, съжалявам. Съжалявам за мама.
Не исках... Не знаех...
Аз съм този, който изчезна. Аз направих тези грешки.
А ти... Ти направи всичко добро за нея. Наистина!
Справи се добре.
Беше дълъг ден.
Какво ще кажеш да затворим и да се приберем вкъщи?
Да, да вървим вкъщи.
Сине, не мога да изляза от предната врата така.
Не и така. Да излезем от задната.
Кое отзад?
Това отзад.
Не мога да повярвам.
Повярвай. Бие метрото.
Татко, това е твое? - Наше.
Уеб, това е синът ми, Макс.
Приятно ми е, Макс. - Здравей, Уеб.
Уеб, прибираме се вкъщи в Бруклин. - Много добре, сър.
На Джими ли е това място?
Направих това, след като го взех от Джими.
Къде е той? - На Карибите.
Изпраща много поздрави.
Знаеш, че бръснарите винаги са били наши добри приятели.
Никога не трябва да се притесняваме за тях.
За кого трябва да се притесняваме? - Химическото чистене.
Химическо чистене? Сериозно? - Не са мили приятели и са много могъщи.
И ние сме единствените?
Не, има много като нас навън.
Някои добри, други лоши, и е така от векове.
Утре ще се занимаваме с машината. Ще ти покажа всичко.
Това е страхотно, татко. От къде я взе?
Машината? Това е добра история, сине.
Преди много време, една студена зимна нощ,
скитник почука на вратата на магазина.
Твоят добър дядо му даде подслон, когато никой друг нямаше.
Нахрани човека, поправи обувките му.
На сутринта скитникът...
bukvi.bg ® Bulgarian Translator Zone 2015